Víz nélkül minden eltűnik innen
2024. július 6. – 20:03
![Víz nélkül minden eltűnik innen](https://assets.telex.hu/images/20240628/1719565213-temp-iEpjjD_hero-full:xl.jpg)
„Minden a földön, minden a föld fölött
folytonfolyású, mint hegyi záporár,
hullámtörés, lavina, láva
s tűz, örökös lobogó. – Te is vesd
el restségednek ónsulyu köntösét,
elégeld már meg a megelégedést,
légy könnyű, mint a hab s a felhő,
mint a madár, a halál, a szél az.”
(Babits Mihály: In Horatium)
Nem tudhatom, hogy vajon Kopin Katalin kurátornak mi járt a fejében, amikor címet adott a Robert Capa Kortárs Fotográfiai Központ legújabb tárlatának, a Hullámtörésnek, de az enyémben ezek a sorok pörögtek, amikor megnéztem a hat magyar fotográfus két terembe rendezett, vízzel kapcsolatos képeit.
Balázs Zsolt, Bácsi Róbert László, Kállai Márton, Molnár Zoltán, Végh László és Zoltai András külföldön és itthon készült megrázó képei ugyanis a szemünk előtt zajló klímaváltozás hatásait bemutatva arra ösztökélnek, mint Babits. „Vesd el restségednek ónsulyu köntösét, elégeld már meg a megelégedést” – vagyis vedd észre, hogy megtörtük a természet örökké valónak tűnő hullámzását, mozdulj meg, tegyél valamit te is, mert ma már senki sem maradhat tétlen.
Bár a dokumentarista szemléletű tárlat telis-teli van idillikus képekkel, még az érintetlennek látszó természetet megörökítő fotókon is ott ordít a figyelmeztetés: Vigyázat, ez már a múlt! Ha nem teszünk semmit, nemhogy az unokáink, de pár év vagy évtized múlva már mi sem láthatjuk soha többet így.
Bácsi Róbert László: Értéktelen kincs (2024) (részlet a sorozatból)
A kiállítás elsőként látható fotósorozatát Bácsi Róbert László Nicaraguában készítette, ott, ahol nincs vezetékes ívóvízrendszer, és a szemetet sem szállítja el a kukásautó. Egy kakaóbab-ültetvényen járunk, ahol az év minden napján azért dolgoznak az emberek a vérük verejtékével, hogy a világ édesszájú lakosai megkapják minden napi boldogságadagjukat.
A klímaváltozás a kakaóbabot sem kíméli, már jó pár fajta kipusztult, a csapadék hiánya miatt egyre kisebb a termelékenység, és a kakaó lassan luxuscikké fog válni. Ennek az ültetvénynek a tulajdonosa is arra kényszerül már, hogy a San Juan folyót homokzsákokkal felduzzasztva, szivattyúval vezesse a vizet a területére, hogy a növényeknek megfelelő mennyiségű víz jusson.
Mondhatnánk persze, hogy a környezet pusztulásáról a helyiek is tehetnek, Bácsi Róbert meg is mutatja a folyóban fürdő, hajukat mosó nőket, de hamar kiderül, hogy mindez semmiség ahhoz az őrült tervhez képest, amit a nicaraguai kormány 2013-ban kitalált. Az ország gazdasági felvirágoztatása érdekében a Panama-csatorna mintájára létrehoznák a Nicaragua-csatornát, ami ezeket a természetes édesvizeket összekötnék a sós vizű óceánokkal, hogy hatalmas konténerhajók járhassanak rajta – mindezzel pedig visszafordíthatatlan ökológiai csapást idéznének elő az országban.
Tízévnyi állami kisajátítás és rengeteg tüntetés után a legújabb hírek szerint szerencsére úgy tűnik, hogy a hongkongi befektető csődje miatt ez a terv egyelőre nem fog megvalósulni, a nagy kócsagok pedig továbbra is háborítatlanul szárnyalhatnak.
![El Tuma, La Dalia tartomány, Bisiesto, kakaófarm. A kakaófának a törzsén nyílnak a virágai, amelynek gyümölcse a kakaóbab. Lester általában egyedül szüreteli ezeket, mert bár a növényen sok termés van, csak néhány érett meg arra, hogy leszedje. Komoly szakértelem szükséges annak a megállapításához, hogy melyik termés érett, ezért ez egy időigényes és nehéz munka. A terület óriási és Lester sokszor többféle termést gyűjt. Annak érdekében, hogy ezek ne keveredjenek, néhányat már a helyszínen kibont és egy vödörbe tesz. A többi fajtát pedig összeszedi egy helyre és később bontja fel, amikor már az előző adagot leadta a fermentálóüzembe – Fotó: Bácsi Róbert László](https://assets.telex.hu/images/20240628/1719567075-temp-mEjAME_cikktorzs-komplex-szeles.jpg)
![El Tuma, La Dalia tartomány. Az asszonyok rendszeresen lejárnak a folyóhoz mosni és fürdeni. A mosószappan és a sampon, amit használnak, sajnos nem környezetbarát. Sokszor gyakorlatilag nincs is más lehetőségük a tisztálkodásra és a ruhák kimosására, hiszen a házakban egyáltán nincs vezetékes víz. Gyakran többen összegyűlnek és a gyerekekkel együtt mennek a folyóhoz, mert ez egy közösségi program is – Fotó: Bácsi Róbert László](https://assets.telex.hu/images/20240628/1719567170-temp-EDecgl_cikktorzs-komplex-szeles.jpg)
![El Castillo, San Juan folyó, Rigoberto Herrera Toval. Rigoberto hatvan éve építette a házát a folyó partjára El Castilloban, azóta itt él a családjával. A mezőgazdaságban dolgozott. A falu közelében lévő farmján fahéjat termesztett és a világ minden tájára exportálta – Fotó: Bácsi Róbert László](https://assets.telex.hu/images/20240625/1719312070-temp-kKacDI_cikktorzs-komplex-szeles.jpg)
![Solentiname-szigetek, La Venada sziget. Felszálló nagy kócsag. A szigeteken rengeteg őshonos, ritka és különleges madárfaj, illetve emlősállat él az emberekkel békében. Ezen a szigeten olyan családok laknak, akik primitív stílusú festményeket készítenek. A témájuk általában a tipikus nicaraguai táj, de leginkább a szigetek és az itt lévő élővilág. Sajnos ezeknek az állatoknak a sorsa, ugyanúgy, mint az egész szigetvilágnak, bizonytalan, mivel ha tényleg megépítik a Nicaragua-csatornát, akkor visszafordíthatatlan és a teljes élővilágra kiható ökológiai katasztrófát okoznak. Ezen kívül pedig az emberek sem tudnának tovább itt élni, mert az édesvízek fokozatosan sóssá változnának – Fotó: Bácsi Róbert László](https://assets.telex.hu/images/20240625/1719312096-temp-lMoOPF_cikktorzs-komplex-full.jpg)
Molnár Zoltán: Aqua (1999-2018) (részlet a fotóesszéből)
Molnár Zoltán fekete-fehér képei pillanatnyi megnyugvást hoznak a nicaraguai helyzet után. A fotóművész Zűrállomás című, több mint három évtized alatt Budapesten készült fotóesszéje már megmutatta, hogy milyen erős sorozatot tud létrehozni, ha egy helyre fókuszál.
A mostani Aqua című sorozatának képeit azonban csak az köti össze, hogy mind a víz és az ember törékeny kapcsolatát mutatják be, a képek azonban változatos helyszíneken készültek. A lovász Spanyolországban csutakolja a lovát, az apa az Amazonasban tanítja a vízen lebegni a fiát, a Dacia tetején ülő kisfiú pedig Romániában nyaral a szüleivel.
Molnár Zoltán idillikusnak tűnő képei csak látszólag hagyják megnyugodni a nézőket, a sorozathoz készült leírásában ott lüktet a feszültség: míg például Kenya egyes részein két-öt liter víz jut fejenként az embereknek naponta, a fejlett világ országaiban ez a mennyiség elérheti akár a 350 litert is.
Még csak délután van, de a kiállításra látogató barátnőmmel együtt kis fejszámolás után fejenként kb. száz-száz literre tesszük a vízfogyasztásunkat. A világ rosszabb sorsú lakosságával szemben mi ma már zuhanyoztunk, számtalanszor lehúztuk ivóvízzel a vécét, és a kánikulában legalább két liter vizet megittunk – és most nagyon elszégyelljük magunkat.
![Brazília, Itaparica – Fotó: Molnár Zoltán](https://assets.telex.hu/images/20240628/1719565495-temp-ePFghJ_cikktorzs-komplex-szeles.jpg)
![Spanyolország, Muros – Fotó: Molnár Zoltán](https://assets.telex.hu/images/20240628/1719565515-temp-dnmHiM_cikktorzs-komplex-full.jpg)
![Románia, Cetate – Fotó: Molnár Zoltán](https://assets.telex.hu/images/20240628/1719565535-temp-efgfiG_cikktorzs-komplex-szeles.jpg)
Zoltai András: Eláraszthatsz, én itt leszek (részlet a sorozatból)
Zoltai András legújabb projektjét, a Blue Memoirt már bemutattuk itt a Telexen, a fiatal fotós Magyarországon készült képei a két évvel ezelőtti nagy aszály hatásait mutatták be megrázóan, és hívták fel a figyelmet ismét arra, hogy milyen fatális hibát követtünk el anno, amikor a szabadon kanyargó Tiszát megrendszabályoztuk.
A Hullámtörés című tárlaton most azt is megnézhettük, hogy milyen élmények ihlették ezt a sorozatot. A fotóművész ugyanis 2020-ban először Indiában figyelt fel arra, hogy a hatalmas Brahmaputra folyó mellett élők mennyire kiszolgáltatottak a klimatikus hatásoknak.
Míg évtizedekkel korábban bensőséges, rítusokkal tarkított kapcsolatot ápoltak a folyóval, mára Majuli, a világ legnagyobb folyami szigete a harmadára csökkent a talajerózió miatt, a rajta élő családok ezreit kényszerítve lakóhelyük elhagyására.
A folyó szennyezettsége növekszik, a monszunok és az árvizek kiszámíthatatlanok lettek, és ha nem történik kardinális változás, nincs az a mennyiségű homokzsák, vagy annyi Brahmához, a hinduk teremtő istenéhez intézett fohász, amivel Majulit meg lehetne védeni.
![Karatipar, Majuli, India (2020). A hagyományok szerint megépített bambuszházak megvédik a helyieket az emelkedő vízszinttől árvíz idején. A Mishing törzs tagjai így alkalmazkodtak a kiszámíthatatlan folyó természetéhez – Fotó: Zoltai András](https://assets.telex.hu/images/20240625/1719313897-temp-eHPdFg_cikktorzs-komplex-szeles.jpg)
![Sumoi Mari Chapori, Majuli, India (2021). A chaporik ideiglenes homoksziget-képződmények, amelyek a folyó által hozott hordalékból alakulnak ki. Azok a folyami emberek, akiknek egykori élőhelyét a víz elmosta, ezekre a területekre térnek vissza később. Sumoi Mari Chapori homokos síkságát állattartók, halászok és gazdálkodók kezdték benépesíteni. A Brahmaputra következő áradásával a föld ismét termékennyé válik, lehetővé téve a helyiek számára, hogy rizst termeljenek és állatokat legeltessenek rajta. A képen Minol épp begyűjti a napi fogást az ártérről. Egész életében harmóniában élt a folyóval, folyamatosan alkalmazkodva a legszélsőségesebb körülményekhez -Fotó: Zoltai András](https://assets.telex.hu/images/20240628/1719565606-temp-kLBhdn_cikktorzs-komplex-szeles.jpg)
![Karatipar, Majuli, India (2020). A szigetlakók hozzászoktak a víz állandó jelenlétéhez, ami meghatározza identitásukat. Mivel a sziget jelentős része gyakorlatilag ártéri, az utakat és a nagyobb településeket a gátakra vagy azok mentén építették. Az elárasztott területeket az adott évszaknak megfelelően használják – Fotó: Zoltai András](https://assets.telex.hu/images/20240625/1719313928-temp-AAFCJj_cikktorzs-komplex-full.jpg)
![Ahato Guri, Majuli, India (2021). A monszun évszakban az egyetlen bevételi forrás az uszadékfák összegyűjtése a folyóból a későbbi értékesítés céljából. A képen falusiak segítenek kihúzni egy körülbelül mázsás darabot a Brahmaputrából. A rönköket szárítás és feldarabolás után tisztességes áron tudják eladni – Fotó: Zoltai András](https://assets.telex.hu/images/20240628/1719571202-temp-cCMGpD_cikktorzs-komplex-szeles.jpg)
Kállai Márton: Feloldódó létezés (részlet a sorozatból)
Azon nézőknek, akik azt gondolják, hogy „jaj, hagyjuk már, ezek a problémák csak a világ másik felén léteznek, minket nem érintenek”, a kiállítása kurátora egy külön termet rendezett be. Ráadásul rögvest Kállai Márton meghökkentő sorozatába futhatnak bele, ami a kárpátaljai Aknaszlatinán készült az elmúlt 15 évben.
A valaha virágzó, magyaroknak, ukránoknak, ruszinoknak és románoknak megélhetést adó sóbánya mára kimerülve, bezárva áll. Csak az igazgató jár be naponta, kifakult öltönyéhez illő briftasnit szorongatva. A tárnákat víz öntötte el, az ebből kialakult sós tavak és a gyógyhatásúnak hitt iszap köré abszurd kelet-európai fürdőparadicsom épült.
A romos épületek, a törött betonoszlopok, a mozdulatlanná merevedett daruk, és a beomlott aknák miatt a levegőben lebegő sínek között ízületi panaszaikra enyhülést kereső nyugdíjasok nyaralnak divatja múlt bikinikben, napnyugtakor pedig a transzformátor-állomásból átalakított hotelben hajtják nyugovóra a fejüket.
Azt hihetnénk, ezek egy disztópikus vígjáték díszletei, és térdig érő bőrcsizmájában mindjárt becsattog a képbe a remegő bajszú, feltámasztott Sztálin – de nem, ez csak szimplán a kihasznált föld valósága annak minden tragikomikumával.
![A bánya formálisan a termelés leállítása után is működik. Az igazgató hazafelé tart ebédszünetben – Fotó: Kállai Márton](https://assets.telex.hu/images/20240625/1719316227-temp-AOhMee_cikktorzs-komplex-szeles.jpg)
![Panzió saját medencével és kilátással a bánya egykori épületeire. A fürdőhely a föld folyamatos mozgása és süllyedése miatt pár éven belül veszélyessé és használhatatlanná vált – Fotó: Kállai Márton](https://assets.telex.hu/images/20240625/1719315688-temp-MGggHO_cikktorzs-komplex-szeles.jpg)
![A sós tavak vidékén, egy természetes tómederben folyamatosan változnak a viszonyok. Egyik nap a víz utat talált magának a mélybe egy sóréteg átoldása során és nyomtalanul eltűnt. A fürdőzők így végigsétálhatnak a mederben, van, aki sót gyűjt a frissen felszínre került rétegből – Fotó: Kállai Márton](https://assets.telex.hu/images/20240625/1719315914-temp-OlmBHj_cikktorzs-komplex-full.jpg)
![Fiatalok játszanak a 10-es számú bánya elhagyott épületén – Fotó: Kállai Márton](https://assets.telex.hu/images/20240628/1719571247-temp-PFJfMI_cikktorzs-komplex-szeles.jpg)
Végh László: Tisza (részlet a sorozatból)
A Hullámtörés végül Végh László képein keresztül ránt be a rögmagyar klímavalóságba: a szőke Tisza kiszáradt holtágába, ahol horgászstégek méter magasan árválkodnak a szárazságtól feltöredezett iszap felett.
Döglött halak és kagylók tikkadnak együtt a határ túloldaláról idesodródott PET-palackok förtelmes halmaival, fél kilométer hosszú homokszigetek bukkannak fel az alacsony vízállás miatt, egykori halászok ülnek csónakjaikban dologtalanul, és még a lónyai kompos is ráérősen ücsörög a napon.
Végh László számára ez a projekt nem csupán arról szól, hogy bemutassa az agyonszabályozott folyót, amibe évtizedeken keresztül ömlött a tisztítatlan szennyvíz, és aminek néhol szögesdrótok szegélyezik a partját, hanem egy nosztalgikus, belső utazás is egyben, amiben olyan kérdésekre keresi a választ, hogy mit jelent számára a Tisza, miért vált ki belőle ma is mély hatást.
A folyó teljes hosszát végigjárva dokumentálta a Tisza átalakulását, a folyó mentén élők vízzel való kapcsolatát, hogy az optikáján keresztül ő is megáldja ezt a még mindig csodálatos folyót – eggyel talán hatásosabban, mint ahogy a hajdúdorogi metropolita Vízkeresztkor.
![Kiszáradt Holt-Tisza, Szeged-Szentmihálynál 2022 júliusában – Fotó: Végh László](https://assets.telex.hu/images/20240628/1719571336-temp-CJKDGo_cikktorzs-komplex-szeles.jpg)
![Miju Attila a lónyai kompos – Fotó: Végh László](https://assets.telex.hu/images/20240625/1719317185-temp-bMIcCO_cikktorzs-komplex-szeles.jpg)
![Kosárlabdapalánk szögesdróttal Kárpátalján a Tisza partján az ukrán-román határnál – Fotó: Végh László](https://assets.telex.hu/images/20240625/1719317200-temp-AibNfd_cikktorzs-komplex-szeles.jpg)
![Kocsis Fülöp, a Hajdúdorogi Főegyházmegye érseke és metropolitája Vízkereszt közeledtének alkalmával megszenteli a Tiszát Szolnokon – Fotó: Végh László](https://assets.telex.hu/images/20240628/1719572283-temp-amlpAF_cikktorzs-komplex-full.jpg)
Balázs Zsolt: Akkor is maradunk, ha ez a föld kiszárad (részlet a sorozatból)
„Víz nélkül minden eltűnik innen. Mi már csak néma tanúi vagyunk a változásnak. Az egykor madarakkal teli erdők most némák. Az ég is néma” – mondja madarász Laci bácsi Balázs Zsolt fotósnak, aki a két évvel ezelőtti súlyos aszálykor örökítette meg az Alföldet.
Laci bácsi és felesége, Katinka 40 évvel ezelőtt költözött a Kondor-tóhoz, hogy madármegfigyeléseket és természetvédelmi munkát végezzenek. Erre alapozták az életüket, de a tó közben kiszáradt, ezzel együtt pedig a madarak is fokozatosan eltűntek a környékről.
Ezt az ökológiai drámát örökíti meg igen érzékenyen Balázs Zsolt, ahogy egy üres madárfészekkel a kezében lefotózza Katinkát, majd mellé teszi a könyvéről készült képet, a madarászok bibliáját, amiről a nő azt mondja, hogy „manapság, ha madarat szeretnék látni, ezt a könyvet kell fellapoznom”.
A ma már csak a viaszosvászon terítőkön fennmaradt vadludak seregei, a megkövesedett madárlábnyomok a kiszáradt Szikes tó partján, a víz nélkül álló vízmérce, és Péter, az első magyar klímamenekült a lovával mind annyira nyomasztó képet vetítenek elénk az egyre jobban elsivatagosodó Alföldről, hogy fejbe vágva botorkálunk ki a Capából.
![Kiszáradó tómeder – Fotó: Balázs Zsolt](https://assets.telex.hu/images/20240628/1719571436-temp-Chabmn_cikktorzs-komplex-szeles.jpg)
![Bal oldalon Katinka, egy madármegfigyelő, egy üres madárfészekkel, jobb oldalon Katinka könyve, a madarászok bibliája. Laci és felesége, Katinka negyven évvel ezelőtt költözött a Kondor-tóhoz, hogy madármegfigyeléseket és természetvédelmi munkát végezzen. Erre alapozták az életüket. A tó közben kiszáradt, ezzel együtt pedig a madarak is fokozatosan eltűntek a környékről / Fotó: Balázs Zsolt](https://assets.telex.hu/images/20240625/1719319357-temp-dCLOAd_cikktorzs-komplex-full-par.jpg)
![Bal oldalon Katinka, egy madármegfigyelő, egy üres madárfészekkel, jobb oldalon Katinka könyve, a madarászok bibliája. Laci és felesége, Katinka negyven évvel ezelőtt költözött a Kondor-tóhoz, hogy madármegfigyeléseket és természetvédelmi munkát végezzen. Erre alapozták az életüket. A tó közben kiszáradt, ezzel együtt pedig a madarak is fokozatosan eltűntek a környékről / Fotó: Balázs Zsolt](https://assets.telex.hu/images/20240625/1719319370-temp-eimHAI_cikktorzs-komplex-full-par.jpg)
![Erdőtűzben kiégett fa. A tűz oka feltehetően egy üvegdarab volt, amely nagyítólencseként működött, és a hőt a száraz bozótra fókuszálta, meggyújtva azt – Fotó: Balázs Zsolt](https://assets.telex.hu/images/20240628/1719571462-temp-nhJohf_cikktorzs-komplex-szeles.jpg)
A Hullámtörés című tárlatot augusztus 25-ig lehet megnézni a Robert Capa Kortárs Fotográfiai Központban, ahol július 9-én az alkotók és a kurátor tartanak tárlatvezetést. A kiállítás szeptember 28. és október 30. között pedig az Isztambuli Fotófesztiválon fog szerepelni.